ВИКОРИСТАННЯ ІННОВАЦІЙНИХ ІНСТРУМЕНТІВ У РЕДАКЦІЙНОМУ ПРОЦЕСІ НАУКОВИХ ЖУРНАЛІВ УКРАЇНИ - Опришко, Тетяна Сергіївна; Єрескова, Тетяна Володимирівна; Тимофєєва , Галина Вікторівна; Литвинова, Анастасія Володимирівна (Електронне наукове фахове видання “ВІДКРИТЕ ОСВІТНЄ Е-СЕРЕДОВИЩЕ СУЧАСНОГО УНІВЕРСИТЕТУ”, 2021)
Стрімкий прогрес у сфері видання наукових журналів, з одного боку, полегшує усі редакційні процеси, а з іншого, збільшує ризики втрати науковою статтею унікальності. Зростання потреби редакцій наукових журналів у допоміжних інструментах, які б, з одного боку, убезпечили редакції журналів від недоброчесних авторів, які вдаються до практик наукового плагіату, а з іншого, виховували у авторів почуття відповідальності за тексти, які вони надсилають. Розкрити проблеми використання в редакційному процесі наукових журналів України сканерів текстових збігів – сервісів перевірки на плагіат, верифікувати емпіричним дослідженням теоретичну гіпотезу про існування в українському науковому середовищі певних типів практик сприйняття явища академічного плагіату. Опитування редакторів фахових видань Міністерства освіти і науки України методом CAWI з використанням функціоналу Google forms. Вибіркову сукупність склали 99 експертів (редактори журналів категорії «А» – 8%; редактори журналів категорії «Б» – 92%), які репрезентували генеральну сукупність за ознакою «категорія журналу», що забезпечує валідність отриманих результатів. Визначено думку редакторів наукових журналів щодо використання сканерів текстових збігів у редакційному процесі. Найбільше використовуються сервіси Unicheck і Antiplagiat, які, на думку респондентів, найбільш просто і конкретно вирішують проблеми плагіату та повторного використання тексту Виявлено, що більшою мірою сканерами подібності тексту користуються видавництва, які видають журнали з міжнародною сферою поширення і такі, що індексуються наукометричними платформами Scopus та Wos (категорія «А» за національною класифікацією). Видавництва, які працюють тільки в межах України і їх журнали не представлені в престижних наукометричних базах, часто взагалі ігнорують програмні засоби для виявлення плагіату і покладаються тільки на думку рецензентів та редакторів. Проблема плагіату в наукових статтях є системною, соціально значущою та має переважно аксіологічну природу. Показано, що практика використання сканерів подібності тексту хоча і закріпилася в українському науково-видавничому просторі, все ще не достатньо поширена і не охоплює переважну більшість наукових журналів, які покладаються тільки на традиційні форми рецензування наукових текстів.